NÄR NÅN DÖR AV ETT KRAFTFULLT RASERI... FÖDS EN FÖRBANNELSE.
FÖRBANNELSEN SAMLAS I DEN DÖDEN.
DE SOM TRÄFFAR PÅ DEN KOMMER ATT BLI SLUKADE AV DESS VREDE.
DE SOM ÖVERLEVER KOMMER ATT BÄRA MED SIG FÖRBANNELSEN...
TILLS DEN ÅTERFÖDS.
- Snälla... Lämna mig inte. - Jag ska inte vara borta länge.
- Hon kommer att döda mig. - Du är säker här.
Ingen kommer att skada dig.
Jag låser dörren för vi är oroliga att du ska rymma igen.
Jag gjorde det för att hon var här inne. Varför gör ni det här?
Jag lovar dig, Jake. Jag skulle aldrig låta nåt hända dig.
Jag försöker inte att straffa dig.
Men jag måste veta att du är säker medan jag tittar till andra patienter.
Ser du kameran där?
Nån tittar till dig hela tiden.
Det kommer inte att hindra henne.
Du måste...se till att vila lite.
Hon dödade hela min familj. Hon kommer att döda mig.
- Ta det lugnt. - Snälla... Lämna mig inte.
Jag är ledsen. Ingen ska behöva uppleva det du har gjort.
Det spelar ingen roll.
Jag är redan död.
Jag kommer så fort jag kan.
Nej!
Hon är här...
Hon är här! Släpp ut mig!
Dr Sullivan. Bäst att du kommer hit.
Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator och Kickfoot
www.SweSUB.nu - För bra texter
TOKYO, JAPAN
- Ytterligare en mardröm? - Jag är ledsen att jag väckte dig.
Är det samma dröm igen?
Somna om du.
Den lämnades på mitt skrivbord för att skämma ut mig. Det slutar aldrig.
BISARR DÖD FÖR AMERIKANSK ÖVERLEVANDE
Vi flyttar. Vi kan lämna Tokyo om du vill.
Det är inte bara det som hände idag.
Hur kan du vara så säker på att det här har med det att göra?
Om man följer den från början, hänger det ihop...
- ...och nu är den i Chicago. - Då har det inget med oss att göra.
Jo, det har det. Jag kan inte gömma mig för det här längre.
Du är upprörd, Naoko. Folk pratar, låt dem prata.
Jag har ju sagt åt dig att det inte har nåt att göra med kontoret.
Jag förstår dig. Men du kan inte göra nåt åt det.
- Människor dör. - Du kan inget göra åt det.
Det kan jag visst. Det kan jag visst!
Var är nycklarna?
Va?
Jag dejtar dig för att du har nycklar till alla...lägenheter.
Jag har inga nycklar. Min bror har det.
Jag dejtar dig för att jag behöver en modell.
Jag är glad att vi gör det här.
Din kommer att bli grym. De vet inte vad som väntar.
Vänta tills du ser vad som väntar dig.
Vad är det...?
Herregud... Vad är det här för lägenhet?
- Kom så går vi. - Okej.
- Varför har du så många dockor, Rose? - Det är en farvälfest.
- För vem då? - Lisa.
Rose...
- Är det dags för din medicin? - Nej, det är lugnt.
Lisa ska få ta med sig två dockor på resan.
- De vill se världen. - Du då, Rose? Vill du se världen?
Jag ska, när Lisa blir känd.
Släpp det, Lis. Glöm det. Vi är snart härifrån.
- Ja, men jag kände dem. - Jag vet. Men det är det förflutna...
...och det kan inte skada dig.
- Jag ringer senare. - Okej.
- Där är hon ju. - Lisa!
- Hej, Rose. - Gretchen. Var är Max? - Bakom dig.
- Tack för att du passade henne. - Inga problem. Rose är en ängel.
- Hur går det med målandet? - Ledinflammationen gör det svårt.
- Hej då, Rose. Ha en bra fest. - Jag ska. Hej då.
- Du är sen. Gretchen fick passa Rose. - Jag glömde bort tiden.
- Vad är det? - Hosta upp dem.
- Vi ville ha lite avskildhet. - Kan det inte vänta?
- Vart ska du? - Nu kan jag göra lite nytta.
Nej...
- Var det Max idag? - Han gillar inte att folk flyttar.
- Saknar killen mr Potatohead. - Jag förmodar det.
Kom tillbaka in, Rose.
Jag lämnade honom med Choi. Killen. Jag tror att han nyss flyttat in.
Inga killar har flyttat in.
- Vart ska du? - Du kan inte lämna en leksak i hallen.
- Var la du den? - Han mår bättre av en leksak.
De här är väl dina.
Jag önskar att jag kunde övertala er att stanna. Jag kommer att sakna er.
Brenda har haft det tufft sen den där familjen...
- Det kanske hjälper att flytta. - Kan jag hjälpa er, säg bara till.
- Du vet var du ska ringa. - Hälsa Lisa och Rose.
Mr Praskey, jag visste inte att du skulle komma förbi.
- Terroriserar reportrarna dig än? - Nej, jag har hållit dem borta.
- Vi måste prata om nåt, Max. - Jag skrev kontraktet, som du sa.
Det kanske är dags att ta in en firma, som får allt på rätt köl igen.
- Det är inget personligt. - En kvinna ska komma förbi...
- Hon vill nog gärna hyra. - Vi har inga pengar till det här.
"Du är förtjusande och vis". Det är en komplimang, inget öde.
Vad står det på din?
Vi säger så här. Jag gör iordning din säng medan du tar ett bad. Hur låter det?
Du älskade att bada förut. Hälften av vattnet rann ut på golvet.
Jag hämtar en handduk. Om jag kommer ihåg var jag ställde lådan.
Brenda?
Hur ser jag ut? Allt förändras idag, Rose. Jag känner det, kan du det?
- Jag känner det inte, - Säg inte så. Tänk positivt.
- Vad sysslar du med? - Tänker.
Önska mig lycka till.
Lycka till!
- Du måste vara Neoko. - Naoko.
Jag heter Max. Jag är ledsen om du fick vänta.
- Ska vi sätta igång? - Ja.
Det finns en hiss där, men den är gammal så använd trapporna.
Ursäkta röran... Vi håller på att renovera.
303 ligger här nere.
Det här ska målas om. Det borde bli jättefint.
Ägaren restaurerar mycket. Nu är vi framme.
Som du kan se... Storleken på vardagsrummet. Öppen planlösning.
Här inne har vi matsalen, köket. Solen lyser till och med in.
- Bor du här också? - Jag och tjejerna. Två systrar.
Jag är en trappa ner om du behöver nåt.
- Hur många andra bor det i huset? - Det är ett lugnt hus.
Det finns tre sovrum...
- Får jag? - Nej, det får du inte.
Hörrni, det här är Naoko. Vår potentiella granne. Hon ska fylla i en ansökan.
Välkommen, potentiella granne. Jag heter Lisa och det här är Rose.
- Rose, som blomman? - Ta in Rose om hon är här utanför.
- Var kommer du ifrån? - Från Tokyo.
- Du har en underbar familj. - Tack.
Behöver jag det där?
Doktorn ville att jag läste instruktionerna.
Det är okej... Barnen på sjukhuset använder dem hela tiden.
- Kan jag andas under vatten med den? - Då behöver du en syrgastub.
- Jag kan gå in i en hajbur. - Jag skulle vara försiktig...
Hajar gillar småtjejer. Jag ska lägga den här i garderoben-
-sen ska vi aldrig mer prata om det. Kom hit.
Jag lovar att saker kommer att bli bättre.
- Vad menar du? - Saker blir inte alltid bättre.
- Som de där människorna som dog. - Det är annorlunda. Helt annorlunda.
Saknar du dem?
Ja, det gör jag. Vi tar hand om varandra här. På vårt egna sätt.
- Tog du deras pengar? - Det är så vi gör.
Kom hit, hajbete.
Jag visade Rose syrgastuben. Hon ville dyka.
- Säg att det är en försiktighetsåtgärd. - Ja... New York är ett galet ställe.
- Det är Chicago också. - Jag är bara orolig.
- Jag kommer att klara mig. - Finns det inga modejobb här?
Det handlar inte om jobbet.
Fixar jag ett stipendium kan vi betala Rose sjukhusräkningar.
- Jag försöker bara att hjälpa till. - Då kan du stanna kvar.
- Hoppa av praktiken. - Det förändrar inget att jag är här.
Vi behöver dig, Lisa. Det är bara nu som spelar nån roll.
Rose mår bara sämre. Byggnaden går åt helvete...
- ...jag kan förlora jobbet. - Varför sa du inget?
Hade det spelat nån roll?
- Och Diane vill att vi flyttar in. - Med hennes fem katter?
- Det är vårt enda val. - Rose hatar det där.
Jag klarar inte av det här ensam.
Om saker löser sig... kan jag ordna till det för oss.
Rose har sin undersökning, sen tar jag henne till parken och matar ankorna.
Du kan komma dit senare om du vill.
Hallå?
Hallå.
- Reportrar får inte vara här inne. - Jag är ingen reporter.
- Föreståndaren är min bror. - Då måste du vara Lisa.
Jag heter dr Sullivan, pojken som bodde här var min patient.
- Hur mår han? - Jag trodde att... Jake är död.
- Va...? Hur då? - Vi vet inte riktigt säkert.
Han... Sa många saker om att hans familj dog. Så jag ville se efter själv.
- Bor det några andra pojkar här? - Nej, Jake var den enda. Hur så?
Han pratade om att han hade sett en pojke här. Han var livrädd för honom.
- Min syster såg en pojke nyss. - Här?
- Kan jag få prata med henne? - Hon gillar inte doktorer.
- Så... Jake. Hur länge sen var det? - Inte länge. Begravningen är imorgon.
Där är du ju. Här trodde jag inte att du skulle vara.
- Det här är dr Sullivan. - Hej...
Om du vill hyra så är det ett bra ställe.
Hon var Jakes doktor. Han har dött.
- Jag är ledsen, jag trodde att... - Det var trevligt att träffas.
Detsamma.
- Idiot! - Hur skulle jag kunna veta?
- Vad hände med honom? - Hon sa inte det.
- Jag har lite tid över innan jobbet. - Du är helt otrolig.
- Inte på den här våningen. - Var då?
Det finns en tom lägenhet på våning fyra, men då måste jag sno nycklarna.
Ta nycklarna... Så ses vi där.
- Tagen på bar gärning. - Kan du gå till ditt rum, Rose?
Vi har pratat om det här. Lisa. Jag kan inte passa både dig och Rose.
Du behöver inte passa mig. Kom igen, Max. Lugna ner dig.
Det tänker jag göra när du beter dig som en vuxen.
- Jag är inget problem länge till ändå. - Är det så du ser det?
Eller att vi inte ska vara ditt problem?
Kayako.
Du skrämde livet ur mig.
Vad gör du där uppe?
Hallå... Kommer du upp?
- Du kunde ha kommit in. - Det kändes inte bekvämt.
Begravningar är mer ett avslut än bekvämlighet.
- Jag vill fråga dig nåt. - Visst, vad är det?
Pojken som Jake pratade om. Beskrev han honom nån gång?
- Har din syster sett honom igen? - Nej, jag tror att jag har gjort det.
- Varför var han så rädd för honom? - Jag förstod aldrig det...
Pojken spelade en roll i teorin som Jake skapade.
Jag har nåt på mitt kontor som jag vill att du ser. Det kan hjälpa oss båda.
Jag kan köra hem dig sen om du vill. Bra, jag står parkerad här.
Du kan gå runt där.
Såja.
Du borde inte vara där uppe. Du borde vara här och göra läxorna.
- Max... - Rose?
Rose...! Allt är bra.
Häng kvar, Rose.
Jag har dig. Kom här.
Kvinnan heter Kayako Saeki.
Fadern heter Tekeio och pojken Toshio.
Det är han. Det är pojken.
Var det nära Jackson? Sa de nåt? Pratade du med dem?
- De är döda. - Döda?
Det hände i Japan för många år sen.
Fadern mördade sin fru och son innan han hängde sig själv.
Kände du en tjej som hette Allison Flemming, hon som försvann?
Nej, hon var alltid i skolan.
Jake tror att hon tog med sig nåt tillbaka. Nåt som förändrade henne.
Allison besökte huset där familjen dog.
Jag vill visa dig nåt.
Det här är bilder från mitt första möte med Jake. Hans styvmor var misstänkt.
Mitt jobb var att utvärdera hans psykiska tillstånd.
Jag hittar inte på. Jag ljuger inte!
Du ser henne när ingen är i närheten.
- Hon finns på riktigt. - Men jag ser henne inte.
Beskriv henne igen.
Hon har svart hår... och det hänger över ansiktet.
Överallt...över hennes kropp.
- Det är blod. - Blod över hela hennes kropp?
Det är som att hon är dö...
Jag tror att han såg när styv- mamman dödade hans syster och far.
Han hittade på det här med en pojke och en kvinna...
- ...för att hålla sig ifrån sanningen. - Men jag såg pojken själv.
Ja, jag hade fel... Helt fel.
Du sa aldrig...hur han dog.
Övervakningskamerorna visar att han reagerar på en hallucination.
Men på nåt sätt bröt den hallucinationen vartenda ben i hans kropp.
- Max? - Var har du varit?
- Jag var med Annie. - Rose har varit på sjukhuset.
Herregud... Varför det?
Doktorn sa att hon överansträngde sig. Jag vet inte. Hon lekte.
- Jag sa ju att hon bara blir värre. - Jag trodde att nya medicinen hjälpte.
Hon kan behöva använda den där syrgastuben.
Jag håller dig uppdaterad när du är borta.
Jag ska ringa... Varje dag.
Det är bättre än inget. Gå in och stoppa om henne.
Hej, Rose. Hur mår du?
- Sluta inte. - Jag vet...tills du har somnat.
Jag älskar dig. Det vet du väl?
- Han var här. I mitt rum. - Var?
Nej... Nej!
Det finns inget där, sötnos. Vill du sova hos Marilyn inatt?
Hjälp! Snälla hjälp mig! Öppna dörren, snälla!
- Får jag leka i snön, när vi är där? - Det finns ingen snö kvar, tyvärr.
- Kan vi pratas vid lite? - Ja, vill du följa med till parken?
Ja, det vill jag gärna.
- Ibland glömmer man hur sjuk hon är. - Jag förstår.
På utsidan mår hon bra, men på insidan blir det bara värre.
Det kanske låter lite konstigt. Men en plats kan bli sjukt på samma sätt.
- Nu hänger jag inte med. - Jag vet vad som hände i ditt hus.
- Så du vill inte flytta in längre? - Nej.
Det som hände i ditt hus, är anledningen till att jag är här.
I Japan finns det en sjuk del utav det som hände.
En make dödade sin hustru, och sitt enda barn. Sen tog han sitt liv.
En ondska har nu spridits sig. Nu är den här, i ditt hus.
- Kan jag få leka vid gungorna? - Javisst.
Vem är du?
Kvinnan som blev mördad var min syster, Kayako.
Kayako och jag hade det svårt i livet. Vår mamma var en "Itako".
En som kan kommunicera med de döda.
Vi var väldigt unga då. Vår mamma visade oss hur hon gjorde.
För mig var det skrämmande. För min syster var det en mardröm.
De som var besatta kom till min mamma för att bli helade.
Min mor tog det onda från Zen och matade Kayako med andarna.
Min syster blev förändrad för alltid.
Gretchen. Nån har spillt här ute.
Gretchen?
När min syster blev mördad föddes en "June"...
Det är som en förbannelse.
- Nu tror du ondskan har kommit hit? - Jag är säker på det.
- Varför har du då kommit hit? - För att få ett slut på det.
Med en enkel ceremoni. På platsen där förbannelsen återföddes. Pojkens hem.
Men jag kan inte göra det själv. Jag behöver din och Rose hjälp.
Jag är ledsen för allt. Men den här ceremonin kan vi inte bli en del utav.
Om inte vi stoppar förbannelsen kommer flera personer att dö.
- Du måste förstå. - Jag är ledsen.
Det är dags att gå, Rose.
- Få bort Rose härifrån. - Vad är det?
Vad hände?
Mår du bra?
Jag tror att vi måste flytta. Jag pratade med Naoko idag.
- Pratade du med Naoko? - Ja, hon tror att vi är i fara.
Hon har inte tid för kreditansökningen men tid att säga att vi är i fara?
Lyssnar du ens på mig, jag säger att jag är orolig.
Det är inget att vara oroliga för. Vi är snart härifrån.
Dr Sullivan kan inte nås för tillfället. Lämna gärna ett meddelande...
- Det var så här du ville ha det. - Ja, det var det.
Vad har fått dig att ändra dig? Du sa det själv, Lisa.
Om allt går som planerat i New York så kommer det att hjälpa Rose.
- Det är bara... - Vadå? Att Gretchen dog?
- Tycker inte du att det är konstigt? - Att så många människor har dött?
Ja, det är hemskt, men...
Det kan inte hindra dig från att leva livet...
- Det är över. - Jag är inte så säker på det.
Allt som har med barnet att göra är kusligt...
Läskigt? Ja, kanske...
- Men på riktigt? Aldrig i livet! - Det vet du inte.
- Du ser bara det du vill se. - Allt har med morden i Japan att göra.
- Snälla, Lisa. - Du lyssnar ju inte ens på mig.
Du är bara orolig över att åka. Det förstår jag. Vi sitter i samma båt.
Jag kommer inte att åka till New York, Andy.
Jag är ledsen, men min familj behöver mig.
- Bara sådär? - Jag är ledsen.
- Åker inte du, gör inte jag det heller. - Det finns ingen anledning att stanna.
Hur kan du säga så?
Anledningen till att jag stannar är densamma som att jag åker, Lisa.
Du...
Var är Max? Var är han, Rose?
- Han sa att han skulle till jobbet. - Lämnade han dig här ensam?
När kommer han tillbaka? Har du ätit nåt? Jag kan göra lite mat till dig.
Vill du att jag stannar? Jag kan ringa och sjukanmäla mig från jobbet.
Nej, gå du. Om vi inte ska till New York kan du behålla jobbet.
Jag ska göra lite mat till oss.
- Är du säker? - Ja.
- Jag ringer från jobbet. - Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.
Hej då. Vi ses.
Fan också!
Du behöver inte plocka upp det helt själv. Jag låter nån annan göra det.
Jag har försökt att få det här att fungera.
Jag tänker följa ledningsalternativet. De börjar den första.
Du kan stanna om du vill, men du måste betala hyran som alla andra.
- För tillfället bara, vem vet? - Vad ska jag ta mig till nu?
- Hur ska jag ta hand om min familj? - Lyssna, affärer är affärer.
Du måste inte gilla nyheterna, bara acceptera dem.
Det behövde inte bli så här.
- Vart var du igår kväll? - Nytt arbete, det är förjävligt...
Du lämnade Rose helt ensam. Hon får inte vara ensam!
Men jag har inte Gretchen som kan passa henne längre, eller hur?
Det har hänt en massa saker. Jag tycker vi borde åka härifrån.
Jag förstår inte, människor har dött, och du beter dig som om inget har hänt.
- Gretchen var gammal, de dör. - Är det vad du sa till Rose?
Jag har stått ut med Rose sen mamma och pappa dog. Inte du!
- Hon är inte ditt problem! - Vad är det för fel på dig?
Inget. Jag är ung, frisk, och nu har jag all tid i världen då jag fick sparken.
Är du förvånad att jag inte kan försörja ett barn med ett heltidsjobb?!
- Du skulle ha sagt nåt. - Jag önskar att jag hade det...
Vänta, det gjorde jag. Men du var så jävla upptagen med att lyssna på Andy!
Kan vi inte alla åka, vi behöver inte vara här!
Det kanske är dags för dig att åka.
Vad pratar du om, Max? Vad håller du på med? Sluta!
Vad håller du på med? Max! Du kan inte slänga ut mig.
- Vad är det som händer? - Gå till ditt jävla rum!
Dr Sullivan, tack. Kan jag lämna ett meddelande?
Jag är ledsen, men det har hänt en olycka. Dr Sullivan är död.
Va?
Jag är ledsen, jag hade ingen annanstans att ta vägen.
Vi åker, jag hämtar Max och så kommer vi aldrig mer tillbaka.
Det är en del av dig nu. Det är bara en tidsfråga.
Innan jag dör?
- Rose... Max? - Allihop.
- Var är din syster? - Hon är med Max.
- Du sa att han var arg, aggressiv. - Han var... Han är...
Du kan inte lämna henne med honom.
- Max skulle aldrig skada Rose. - En förbannelse har tagit över din bror.
Jag tror inte på det. Han älskar henne.
Max kanske inte är sig själv längre.
Jag kan hjälpa Rose, men då måste hon vara med oss.
- Han kommer aldrig gå med på det. - Vi kan inte låta han bestämma det.
Vänta här.
Rose...
- Okej, vad händer nu då? - Det är dags.
Vad du än hör...
...vad du än ser...
Så får du inte störa oss.
Det är okej, Rose. Det är som en bön.
Vad var det?
Min systers blod.
- Vad gör du? - Hon måste dricka.
- Det skadar inte. Vi har inte tid. - Du sa inget om det.
Förbannelsen måste hejdas.
Snälla Rose, du kan få ett stopp på det här.
Snälla, gör inte det här.
Du måste förstå... Det har varit så mycket död.
Nej, Max!
Jag menar inte att skada Rose. Förbannelsen gör så här mot dig.
Lämna oss ifred.
Ta det lugnt...
Nej!
Rose...
Rose! Vad har du gjort?
Kom här.
Max.
Herregud! Nej, Max...
Max!
Rose behöver hjälp. Du måste hjälpa henne, snälla!
Vi behöver dig, Max.
Mår du bra?
Det kommer att bli bra nu. Allt kommer att ordna sig.
Jag måste gå, stanna här. Vila dig lite så kommer jag tillbaka snart.
Max...
Vi kommer att åka tillsammans i ambulansen.
- Jag är med dig hela tiden. - Jag är rädd.
Jag kommer inte att lämna dig. Allt kommer att bli bra.
Inget kan skada oss längre... Okej?
Så länge vi är tillsammans... kommer allt att bli bra.
Vi måste vara tillsammans.
Svensk text: SSG - SweSUB Group Incubator och Kickfoot
www.SweSUB.nu - För bra texter